15. november 1959
Hallo?
Nancy?
Netop.
Vær ærlig med kendsgerningerne.
- Det synes jeg. - Men hvem er ærlig?
Jeg er ærlig.
Jeg er ærlig, når jeg skriver.
Jeg fortæller, om det handler om mig eller ej.
Og i øjeblikket synes jeg, at selvbiografier er ret kedelige.
Mens man egentlig er noget andet.
Man skal være sand mod sig selv.
Jeg siger ikke, at man skal psykoanalysere sig selv.
- Man skal ikke være bange. - Netop.
Jeg spiste frokost med Jimmy Baldwin forleden.
- Hvordan er han? - Han er herlig.
Han gengav handlingen fra sin nye bog.
Han sagde: "Jeg gider ikke en af de der problemromaner."
Og jeg sagde: "Jimmy
"Den handler om en sort homoseksuel, der elsker en jøde."
"Er det ikke et problem?"
Han så på mig og Io. Han vidste, at jeg havde ret.
Hvis man skriver sådan noget, -
- skal man være ærlig over for sig selv.
Kan vi ikke bare være ærlige?
Man behøver måske ikke være ærlig.
Men du skal ikke spørge en hvid mand fra sydstaterne, -
- om en bog med en sort mand, der knepper en jøde, -
- mens de er af samme køn,-
- er et problem!
Det skal du ikke spørge om!
Nej, det er helt fint.
Alle bliver glade for det emne.
Indrømmer du det, Truman?
Jeg er ikke så kontroversiel.
Det er jeg ikke! Det er jeg ikke.
Så kontroversiel er jeg ikke.
Hold nu op.
RIG LANDMAND OG HANS FAMILIE DRÆBT
H.W. Clutter, kone og børn fundet døde i hjemmet i Kansas
FUNDET DØD
Hej. Det er Truman. Kan jeg få William Shawn?
Har du læst artiklen om drabene i Kansas -
- på forsiden af "New York Times"?
Jeg tror, at jeg vil skrive om det.
Jeg vil af sted i aften.
- Jeg troede ikke, du nåede det. - Undskyld.
Det er okay. Jeg troede, at jeg skulle alene til Kansas.
Jeg er glad for, at du ville med.
Du er den eneste, jeg kender,-
- der både er researcher og bodyguard.
Tak.
Nu er jeg bange.
Ja?
Mr. Truman Capote og miss Nelle Harper Lee?
- Det er os. - Hvor vil De have dem?
De kan lægge den mellem dørene.
Hvad har du slæbt med?
Nogle småting.
- Mange tak, sir. - Tak.
Velbekomme.
Det er en ære at have Dem med, sir.
Må jeg være så fri at sige, -
- at Deres sidste bog var den hidtil bedste.
Tak.
Man troede lige, at de var så gode, som de kunne blive.
- Mange tak. - Ma'am.
Du er ynkelig.
- Hvad? - Du har betalt ham for at sige det.
Du har betalt ham for at sige det.
Hvordan vidste du det?
"Man troede lige, at de var så gode, som de kunne blive."
Det var da en god replik.
- Var det i overkanten? - Ja, lidt.
Deres nøgler.
- Skriv her, tak. - Tak.
Alvin Dewey
Kansas Bureau of Investigation.
KBI.
Hej. Jeg skal tale med Alvin Dewey.
SHERIF
Hej.
Mr. Dewey. Truman Capote fra "The New Yorker".
- Bergdorf's. - Undskyld?
- Tørklædet. - Aha.
- Pænt. - Tak.
Mr. Dewey, hvornår kan vi arrangere et interview, hvor vi kan snakke?
Om hvad?
Vi er ikke ude efter interne oplysninger.
Jeg er ligeglad med, om I fanger gerningsmanden.
Jeg skriver en artikel om, hvordan Clutter-mordene påvirker byen.
Om hvordan I klarer jer igennem.
Jeg er ikke ligeglad.
- Undskyld? - Jeg er ikke ligeglad.
Jeg er ikke ligeglad med, om vi fanger ham.
Åh, javel.
- Det samme gælder mange her. - Naturligvis.
Har De pressekort?
- Hvad er "New Yorker"? - Et magasin.
Magasiner har ikke...
De kan deltage i pressemødet som de andre.
Sears, Roebuck.
Var drengen 16?
Han var 15.
Nancy var 16.
Det var hendes veninde, der fandt dem?
- Laura Kinney. - Gider De stave det?
I kan sikkert godt klare Laura-delen.
K-l-N-N-E-Y.
Men lad hende venligst være i fred.
Der er tale om nogle mexicanere. En hel masse mexicanere.
Goddag, George.
Det er godt at se dig igen.
Jeg har en mening om, hvorvidt det er én mands værk -
- eller "en hel masse", som du sagde, -
- men det betyder ikke noget, -
- om det var mexicanere eller metodister eller eskimoer.
Vi skal nok finde gerningsmanden.
Fire gode medborgere er døde.
Det må vi ikke glemme.
Landbrugsudvalget -
- udlover en dusør på 1000 dollars -
-for oplysninger, der fører til anholdelse.
Det må I gerne skrive.
Tak, fordi l kom.
Han var snu over for den gamle.
Savner du Alabama?
Ikke det mindste.
- Du lyver. - Jeg lyver ikke.
- Godmorgen. - Hej.
Ved I, hvor jeg kan finde Laura Kinney?
Er det hende der? Med drengen?
Ja, med Danny Burke.
Danny Burke?
Laura?
Tak.
Truman.
Jeg finder ud af, hvor pigen bor.
Må jeg gøre det alene?
Okay?
Okay.
Jeg skræmte vist en af dine venner i morges.
Hun kom forbi, mens jeg skrev.
- Du hader mine venner. - Jeg "hader" dem ikke.
Bare de ikke banker på min dør.
Jeg så ligene i dag.
- Hvis? - Familien Clutter.
Jeg kiggede i kisterne.
Det er forfærdeligt.
Det beroliger mig.
Noget så forfærdeligt...
Det er en lettelse.
Hverdagslivet bliver ubetydeligt.
Men det har nu heller aldrig været mig.
Nej.
Folk vil ikke tale med mig her.
De vil have en som dig eller som Nelle.
De hader mig.
Jeg har ikke noget til fælles med Nelle.
- Nå - Måske mandighed.
- Godmorgen, Henry. - Godmorgen, sir.
Kom så.
Farvel.
Hej, Danny. Jeg er Harper Lee.
Var Nancy din bedste veninde?
Ja, hun var.
Hvordan har Danny det?
Han er ret chokeret.
Han har aldrig oplevet noget forfærdeligt før.
Danny var den sidste i huset den nat.
Derfor snakker mr. Dewey hele tiden med ham.
De tror ikke, at han var indblandet.
Men han kan måske huske noget usædvanligt.
Folk i byen er optagede af, om han var indblandet.
Ja. Det har været hårdt for Danny.
Det er slemt, når nogen har en opfattelse af en, -
- og det er umuligt at overbevise dem.
Folk har altid troet, at de vidste, hvad jeg var for én, -
- på grund af den måde jeg...
Den måde jeg er på.
Den måde jeg taler på.
Og de tager altid fejl.
Forstår du, hvad jeg mener?
Ja.
Jeg henter lige noget.
Måske giver det et indtryk af, hvad der skete.
- Hvad er det? - Det er din dagbog.
"Danny var her, og vi så TV."
"Det var rart, at han sad hos os."
"Han smuttede kl. 23."
"PS: Han er den, jeg virkelig elsker."
Det var det.
Sagde Laura "chokeret"?
"Ret chokeret. Han har aldrig oplevet noget forfærdeligt før."
Vidste du, at jeg kan huske 94 % af alle samtaler?
94 %?
Jeg har testet mig selv.
Sig mig
Hvordan gik det til?
Den snu kommissærs kone læser åbenbart fiktion.
Skønt.
Vi er inde.
- Vi er inde. - Inde.
- Så kom I. - Hej.
- Tak for invitationen. - Selv tak.
Kom indenfor.
På med bukserne, Alvin. Så er de her.
- Hej med jer. - Hej.
Hej.
Ryst med håndleddet.
Brug hele armen.
Mere.
Jeg mener det faktisk alvorligt.
Mor brugte en halv flaske. Hun købte det i kasser.
Alvin vil hade det.
Jeg må hellere stoppe.
Tænk, at De er fra New Orleans.
Jeg savner det.
Jeg boede der ikke sålænge, men min mor voksede op der.
Ved De hvad?
Alvin lader, som om han ikke kender Dem, men da De kom, -
- Læste han Deres bøger.
Han fik "Breakfast at Tiffany's" fra Kansas City, -
- fordi biblioteket her ikke har den.
Han sagde: "Du trodser mig hele tiden."
Jeg sagde: "Tror du, at jeg tog jobbet for at trodse dig?"
Jeg skrev manuskriptet, mens de filmede i Italien.
Jeg arbejdede som en gal dagen lang.
Ved midnat styrtede jeg ned på baren -
- for at aflevere næste dags scener.
Humphrey var nærmest flyttet ind i baren...
Humphrey Bogart.
...Hvor han og John...
John Huston.
...havde...
De drak hver aften.
De drak tæt, som udsultede vandbøfler.
Nå, men...
Jeg havde lige givet dem sidste scene, da der var telefon til mig.
Det var min stedfar, Joe Capote, -
- der fortalte, at min mor var død.
Jeg fløj hjem til New York, ude af mig selv,-
- men da jeg kom til lejligheden, -
- kunne jeg se, at Joe havde det værre end mig.
Han tog min hånd og sagde:
"Snak."
"Snak om hvad som helst."
"Hvad som helst i verden."
"Det behøver ikke være interessant."
"Bare snak."
"Så jeg ikke bryder sammen."
Han kunne ikke være alene med sine tanker.
Det var for smertefuldt.
Alvin har haft nogle hårde uger.
Han og Herb Clutter kendte hinanden fra kirken.
Marie.
Kom nu, Alvin. De er gode folk.
Hvorfor lægge en pude under hans hoved for at skyde ham?
Hvorfor puttede de Nancy?
Mine venner ville elske at møde Dem.
- Hyggeligt. - Bare rolig.
Jeg skriver ikke om det, før det er ovre.
Jeg er ikke bekymret.
Jeg ved, hvor De bor på hotellet og i Brooklyn.
I fejrer noget.
Kan du huske det manuskript, Nelle sendte i New York?
Ja. "Sangfugl". "Dræb ikke en sangfugl".
- Du sagde, det var godt. - Jeg havde ret.
Lippincott vil udgive det.
Hold da op.
Det er fantastisk. Sig tillykke fra mig.
Tillykke.
- Tak. - Jaloux.
- Kommer du hjem til jul? - Jeg vil gerne.
Jeg vil gerne. Men...
Hvad nu hvis de fanger gerningsmanden?
- Så bliver jeg her til næste jul. - Jeg smutter igen.
Jeg...
Du må ikke lægge på.
Vi kan rejse til forår.
- Måske til Spanien. - Ja.
- Okay, jeg smutter. - Jack.
Jack, jeg lover det. Vi rejser ud og skriver til forår.
- Måske til Spanien. - Okay.
Okay.
Min kone arbejdede der også.
Hvad lavede hun i huset?
Gjorde rent. Lavede lidt mad.
Stille, stille.
"På med hofteholderen. Ingen buler."
"Hvis I er pæne, når han kommer hjem, -
- går resten af aftenen som en leg."
"God tur, piger."
Utroligt, at du kan huske det. Jeg læste det kun én gang.
- Jeg har testet - Testet mig selv.
- Jeg kan huske 94 %... - 94 % af alt.
- Hold så op. - Hold så op.
Hold så
Hold så op.
Hvad siger du så, Alvin?
Imponerende.
Tak.
- Undskyld. Han er oprevet. - Hvorfor?
De ved, hvem der gjorde det.
To mænd.
De kørte igennem Kansas City i sidste uge.
Da Alvins drenge nåede derop, var de væk.
Stukket af.
De ved ikke, hvor de er.
Ingen anelse.
De blev afsløret af en cellekammerat, der ville have dusøren.
Kender de navnet på cellekammeraten?
Nej. Jeg ved det ikke. Alvin ved det.
Det er nok ikke det rette tidspunkt at spørge.
Han er ude af sig selv.
Hallo?
Alvin, kom herind.
- Der er telefon. - Ikke nu, Alvin.
For pokker.
Kom så.
- Far! - Alvin, ikke nu.
Sæt dig.
Far? Far?
Du skal ringe til politiet i Las Vegas.
- Alvin, hvad sagde du? - Du skulle ringe med det samme.
6. januar 1960
SHERIF PRIVAT
- Truman Capote. - Dorothy Sanderson.
Jeg tænkte nok, at Deres mand havde efterladt Dem her, -
- så jeg har morgenmad, avisen og læsestof med.
Min ven Jack sendte den bog, De bad om,-
- og jeg har selv signeret den.
"Til Midtvestens mø, præriens præstinde, -
- køkkenets kejserinde, min første roman. Truman."
- Det er alt for galt. Kom ind. - Tak.
De kan sætte Dem i stuen.
Den har ringet hele formiddagen.
Hallo?
Truman, jeg mente herinde.
Det er kvindernes celle.
Den bliver sjældent brugt. De skulle adskilles.
Lad os sidde i stuen.
De har sat Dem i kvindernes celle.
Har De en hovedpinepille?
Mine ben.
Truman?
Kom nu.
Beklager.
I sagen Kansas mod Eugene Hickock -
og Perry Edward Smith -
- har advokat mr. Weeks oplyst, -
- at de tiltalte frasiger sig retten til et indledende retsmøde.
Hans tanker er et andet sted.
Mr. Hickock, er det Deres ønske?
Ja, sir.
Hvorfor gør de det?
Mr. Smith.
Jeg beder om, at frafaldelsen effektueres.
"Effektueres"?
Det er noteret.
Før fangerne bort.
Var det din beslutning at give afkald?
Har du stadig brug for noget?
Kom med hånden.
Pas på, at du ikke kommer for tæt på.
Vil du have noget vand eller...
Mrs. Sanderson har givet dig min bog.
Han sagde, at vi fik sympati hos dommeren, -
- hvis vi gjorde det.
Hvem sagde det?
Advokaten.
Dit billede mangler værdighed.
Folk husker første indtryk.
Hvad er dit første indtryk?
Hallo.
- Mr. Shawn. - Truman.
Jeg skriver en bog.
Der er for meget til en artikel.
Byen og især morderne.
Du bliver overrasket over Perry Smith.
Hvad sker der da?
Ikke så meget endnu. Men jeg kan læse ham.
Han er frygtelig ensom og bange.
Jeg har et spørgsmål.
Er du klar?
- Gør det nogen forskel? - Nej.
Hvor mange penge kan du sende?
Og hvor hurtigt kan Dick Avedon komme og fotografere?
Hvem smiler du til?
Jeg smiler til dig.
Dick er en berømt modefotograf.
Verdensberømt.
Kommer jeg i et modemagasin?
Du kan være sikker på, at billedet er godt.
Var du tættest på din mor eller far?
- Hvad? - Hvem var du tættest på?
- Din mor eller far? - Begge to.
- Var du? - Ja.
- Har du talt med dem? - Ja.
Hvem talte du med først?
Perry, skat, du ser godt ud.
Glimrende.
Vil du vise os din tatovering?
Ja.
FRED
Hvor fik Perry tegneredskaber fra?
Er juryen nået frem til en kendelse?
Ja, sir.
De tiltalte bedes rejse sig.
Perry Edward Smith og Richard Eugene Hickock, -
- I står anklaget for fire tilfælde af overlagt mord.
Har I nået en enstemmig kendelse?
Ja, vi har.
Hvad er jeres kendelse?
Skyldig i alle fire tilfælde.
Har I enstemmigt nået en strafudmåling?
Ja, vi har.
Hvordan lyder straffen?
Døden.
Jeg vil snakke med ham igen.
Perry.
De overfører dig til Lansing i dag.
Du må sørge for at sætte mig på besøgslisten.
Ellers kan jeg ikke besøge dig.
Jeg finder en ordentlig advokat til dig.
Du har brug for en seriøs advokat til appelsagen.
De sendte Dick afsted i aftes.
Du må få ham til at gøre det samme, -
- sætte mig på besøgslisten.
Jeg tænkte: "Hvor spiser familien?"
Rækker han armene igennem tremmerne -
- og spiser med alle omkring bordet?
Nelle, tillykke med "Slå fuglen ihjel", ikke?
- Tæt på. Tak. - Godt gået. Hvem udgiver den?
- Lippincott. - Det er en børnebog, ikke?
- Jo. - Nej, den handler om børn.
- Ja. - Jeg har hørt godt om den.
- Godt. - Tillykke.
- Tak. - Tænk, at hun skriver.
Han er trist og genert.
Og han er hunderæd.
De skød en hel familie i hovedet.
Jeg troede først: "Jeg bliver bange for dem."
"Jeg spæner hjem igen."
Broderen i familien
Han hedder Kenyon.
De havde lagt en pude under hans hoved -
- og så skudt ham i ansigtet på tæt hold.
Som om de havde lagt ham til at sove -
- og derefter skudt ham.
Begyndelsen til en kærlighedshistorie.
Ja. Truman forelsket i Truman.
Min bog giver ham et menneskeligt ansigt.
Skæbnen har villet, at jeg skrev den bog.
Han har faktisk ikke skrevet et ord endnu,-
- men han kalder den årtiets dokumentariske bog.
Så...
Hvad har du lavet?
Nu skal du høre
Jeg var hos Marilyn i sidste uge for at tale om film og kunst.
Jeg måtte afsløre, at ud af hendes fire Matisse-billeder på væggen,-
- hang to af dem på hovedet.
Kan jeg få én mere, tak.
Jeg følger op på "Breakfast at Tiffany's" -
- ved at gå i en anden retning.
Jeg har opfundet en ny måde at skrive på.
Den dokumentariske roman.
- Har du et emne? - Ja.
Den 14. november-
- brød to mænd ind på en gård i Kansas og slog en familie ihjel.
Hvorfor gjorde de det?
Der findes to verdener i landet.
Det stille, konservative liv, og de to mænds liv.
Skyggesiden. De voldelige.
De to verdener stødte sammen den blodige nat.
Jeg har brugt tre måneder-
- på at interviewe alle i Kansas, der var berørt.
Jeg har talt med morderne i flere timer, -
- og jeg bruger flere.
Arbejdet med bogen har ændret mit liv.
Det har rokket mit syn på næsten alt.
Ja.
Jeg tror, at læserne også bliver påvirket.
Så du finder en ny advokat.
De skal henrettes om seks uger.
De har brug for en, der kan tale deres sag.
Okay.
Jeg foretrækker, at de overlever.
- Nå... - Ja.
Jeg skal have deres historie.
Vær forsigtig med, hvad du gør undervejs.
Jeg finder en advokat til dem.
- Du finder en advokat til dig selv. - Nej, til dem.
Der er forskel.
KRUTCH I KONGRESSEN
GÅ STOLT MED KRUTCH
Inspektøren er klar nu.
Vi behandler vores drenge pænt.
Bad en gang om ugen. God mad.
Perry Smith ryger på sygeafdelingen, hvis han ikke spiser.
Så får han mad igennem armen.
Undskyld, hvad taler De om?
Han har ikke spist i en måned.
Han har ikke ret til selvmord.
Det er folkets ret.
Folket i delstaten.
Det er dem, jeg arbejder for. Folket.
- Det har ingen fortalt. - Han spiser ikke.
- Hvornår må jeg besøge ham? - Lad mig se.
Hvad med kl. 15, torsdag eftermiddag?
Nej.
Det passer ikke.
Jeg vil gerne se dem nu.
Og derefter så tit, jeg har lyst.
Sådan fungerer det ikke her, mr. Capote.
Jeg er klar over den byrde, -
- som ubegrænset besøg betyder for institutionen -
- og for dem, som betaler for den.
Jeg vil gerne gøre klart,-
- at jeg ikke forventer, at borgerne i Leavenworth -
- skal bære den byrde.
De kan bruge dem, som De har lyst.
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle placere ham.
Han er jo halvt indianer.
Jeg gjorde ham en tjeneste og regnede ham som hvid.
Du er et storsindet menneske.
Spred benene.
Denne vej.
- Hej. - Goddag.
Tak for hjælpen med advokaten.
Det er i orden.
Du må være desperat efter en historie, når du kommer her.
Gå bare over og tal med Perry.
Tak.
Hvis du vil høre min mening,-
- prøver han bare at opfylde sindssygekriteriet.
Det er okay.
Det er Truman. Det er din ven.
Det er okay.
Perry Edward Smiths dagbog
Det var, før hun fik os.
Før hun begyndte at drikke.
Hvem opdrog dig?
Et børnehjem.
Mig og Linda.
Er det din søster?
Vi er ikke så forskellige, som du tror.
Jeg blev svigtet flere gange som barn.
Min mortog mig med til en ny by, -
- så hun kunne indlade sig med en ny mand.
Nat efter nat låste hun mig inde på hotelværelset.
Hun fortalte personalet, at de ikke måtte lukke mig ud.
Jeg var skrækslagen.
Jeg skreg, -
- indtil jeg sank sammen -
- på tæppet ved døren og faldt i søvn.
Efter nogle år med det-
- efterlod hun mig -
- hos noget familie i Alabama.
Hvem opdrog dig?
Mine tanter.
Der mødte jeg Nelle.
Hun boede inde ved siden af.
Din mor var indianer?
Cherokee.
Så hun havde ikke godt af at drikke.
Hun kunne ikke tåle det.
De frygter, at vi begår selvmord.
Så lyset er tændt om natten.
Jeg håber ikke, det er aktuelt mere.
Det håber jeg.
Vær forsigtig med Ricardo.
Han vil have dig for sig selv.
Okay.
Han er lystløgner.
Man kan ikke stole på ham.
Hvis han havde 100 dollars, stjal han et stykke tyggegummi.
Perry, jeg vil gerne se dine dagbøger.
Jeg vil læse dem.
Hvis det ikke lykkes mig at forstå dig, -
- vil verden opfatte dig som et uhyre.
For evigt.
Det må ikke ske.
Han stoler på mig. Derfor gav han mig bøgerne.
Han har givet mig alt.
Han vil så gerne tages alvorligt.
Han vil værdsættes.
Gør du det?
Gør hvad?
Værdsætter du ham, Truman?
Tja...
Han er en guldgrube.
Han har fortalt sin livshistorie.
Hans afdøde mor.
Hans bror og søster begik selvmord.
Forfærdeligt.
Fortalte du ham, at din mor gjorde det samme?
Jeg kan ikke fortælle alt.
Vi har snakket konstant den sidste måned.
Nogle gange...
Jeg får åndenød af at tænke på, hvor god bogen bliver.
Jeg ville læse det her for dig.
"Hvis jeg blev bedt om at holde tale"
"Hvis jeg blev bedt om at holde tale"?
Det er præcis, hvad jeg mener.
En tale, hvis han en dag blev anerkendt for noget.
"Jeg kan overhovedet ikke huske, hvad jeg ville sige."
"Aldrig har så mange været direkte skyld i, -
- at jeg er så glad."
"Det er et vidunderligt øjeblik."
"Mange tak!"
Der er et udråbstegn efter "mange tak", -
- hvis du ikke fangede det.
Hvor tog du hen?
Det var vel ikke sjovt længere.
Det var heller ikke meningen.
Hør her.
Jeg var 14.
Jeg sagde til hende: "Mor er død." Jeg kunne mærke det.
Vi fik besked en uge efter. Hun havde drukket sig selv
De fandt hende rystende
Hun slog mig så mange gange med lygten, -
- at hun ødelagde den.
Jeg drømte om den store, gule fugl.
Kradsede nonnens øje, klart som solen.
Løftede mig op.
Nogle gange ser man tingene, som de virkelig er.
Du arbejder i hvert fald hårdt.
Du ser godt ud. Sund og rask igen.
Jeg har besluttet mig for en titel.
Du vil kunne lide den.
Den er meget maskulin.
"Med koldt blod".
Er den ikke god?
Henviser det til forbrydelsen eller til, at du stadig taler med dem?
Det første, blandt andet.
Javel.
Jeg ville spørge,-
- om jeg måtte se dine papirer fra efterforskningen.
Den advokat, som du fandt til dine venner, -
- har skaffet dem et retsmøde i Kansas' højesteret.
Ja, jeg har lige hørt det.
På grundlag af mangelfuld advokatbistand.
Alvin...
Må jeg ikke kigge i dine papirer?
Du må gerne sige nej.
Nu skal du høre.
Hvis de drenge går fri, -
- kommer jeg efter dig i Brooklyn.
Jeg skal være i retten kl. 9, -
- men du kan ringe til Roy Church. Han kan give dig, hvad du vil have.
Tak.
Det er også for min egen skyld.
Jeg ville ikke miste dig så hurtigt.
Vi kan bruge din bog i retssagen.
Du skriver, at vi ikke måtte påberåbe os sindssyge.
Du skrev om de elendige advokater.
Jeg har ikke skrevet noget endnu.
Hvad har du så lavet?
Research. Snakket med dig.
Okay-
- Jeg havde håbet - Hvad hedder den?
Bogen?
Det ved jeg ikke endnu.
Perry...
Hvis jeg skal skrive om dig...
Hvis jeg skal vide, hvad jeg skal skrive om dig, -
- bliver vi nødt til at tale om,-
- hvorfor du er her.
Om mordene -
- og om den nat-
- hos Clutter.
Er du bange for, hvad jeg vil tænke?
Er det derfor?
Dick siger, at du kender Elizabeth Taylor.
Jeg kender mange mennesker.
Jeg er blevet inviteret til Marokko, Grækenland, -
- og jeg foretrækker at være her.
Hos dig.
Jack, vær tålmodig.
Jeg mangler en vigtig brik.
Hvor lang tid tager det?
Hvorfor lader du ham ikke være i fred?
Kom til Spanien.
Du kan besøge ham senere.
Jeg ved ikke rigtigt.
Nå, men jeg tager afsted... Jeg skal også skrive.
Du kan skrive i Brooklyn. Vent på mig.
Der er for mange mennesker.
Jeg lægger adressen på bordet.
Tænk på, hvad jeg har sagt, og kom, når du kan.
Det skal jeg nok.
- Det skal jeg nok. - Okay?
Farvel.
Hej.
Truman.
Det var ikke planen at dræbe familien.
Capote, vil du gøre det klart i bogen?
Det var ikke planlagt.
Hvad laver du?
Jeg flyver hjem.
Hvornår?
Om en time. Jeg savner dig allerede.
Skriv til mig ofte.
Vi havde altså ingen planer om at slå dem ihjel.
Capote?
Costa Brava, Spanien
Et år senere
Hvad?
Truman
Jeg kan ikke lægge din bog ned.
Så god er den.
Den er fremragende.
- Første halvdel er fremragende. - Tak.
Hvornår er den færdig?
Jeg er godt i gang med tredje del.
Men...
Jeg kan ikke blive færdig, før Perry fortæller om mordnatten.
Jeg besøger ham her i efteråret.
Du må hellere besøge ham nu.
Og det er vigtigt at vide, hvordan det ender.
Jeg kan ikke blive færdig, før jeg ved, hvad der sker.
Hvis Perry og Dick bliver henrettet, er det én ting.
Og hvis ikke...
Truman, du har din slutning.
Jeg er ikke sikker.
Retten afslog deres appel.
Det blev meddelt i fredags.
Du må tale med Perry nu.
Han er død inden september.
Jeg beklager.
Jeg ved, hvor meget du holder af ham.
Ja, okay.
Jeg arrangerer en oplæsning til efteråret i New York, -
- og vi gør lidt reklame og udgiver den til efteråret.
Gudskelov. Jeg har ingenting her.
Hvorfor arbejder du ikke?
Jeg vidste, at køkkenet var tomt.
Hvad skal vi byde vores berømte gæster?
Det havde jeg svedt ud.
Jeg blev færdig med min roman i går.
Hvad?
Hvornår skrev du sidst til ham?
Det ved jeg ikke.
Hvad er det?
Jeg havde et brev med til Truman.
Det er fra Perry.
Lad os høre.
"Kære ven, Truman, hvor er du?"
"Jeg har læst det her i et lægeleksikon."
"Død ved hængning skyldes kvælning -
- efter brud på halshvirvelen -
- og splittelse af luftrøret."
"Det lyder ikke rart, nu hvor vi tabte appellen."
"Jeg savner dig."
"Jeg er alene og mangler dig her."
"Din amigo, Perry."
Mr. Shawn fortalte mig om kendelsen i går.
Så det er derfor, du er så opstemt.
Det var ikke pænt sagt.
Jeg skriver til ham konstant.
Jeg har bare været så opslugt af bogen.
Jack tror, at jeg udnytter Perry, -
- men han tror også, at jeg blev forelsket i ham.
Begge dele kan ikke være tilfældet.
Tak.
Blev du?
Blev du forelsket i ham?
Hvordan skal jeg svare på det?
Truman.
Det føles, som om Perry og jeg voksede op sammen.
En dag gik han ud ad bagdøren, -
- mens jeg gik ud ad fordøren.
- Laver du sjov? - Nej.
Du skal være sød ved Jack.
Nogle gange er han det bedste ved dig.
Vi ses til oplæsningen i New York.
- Den 16. - Den 16.
Adios.
Thoreau LIVET I SKOVENE
Hvad sad han inde for?
De sagde, at han ikke havde betalt skat, -
- men han var reelt en outsider.
Han fulgte ikke med strømmen.
Lowell, du skal flyttes.
- Hvorfor? - Du skal i forvaring.
Nej.
Kom nu, Lowell. Luk op.
Rejs dig.
- Armene om på ryggen. - Sidste chance.
Rejs dig.
Vend dig om. Armene om på ryggen.
Dick og jeg er næst i køen.
Jeg er så ked af, at jeg har været væk.
Det var længe.
Det ved jeg.
Går bogen fremad?
Meget langsomt.
Må jeg se den?
Jeg har næsten ikke skrevet noget.
Godaften i New York -
- og velkommen til den første oplæsning, -
- de første strofer overhovedet -
- fra Truman Capotes nye værk, "Med koldt blod".
Goddag. Mit navn er Truman Capote.
Her i aften vil jeg læse nogle passager -
-fra de første tre dele af min nye bog.
"Landsbyen Holcomb ligger på de høje sletter i Kansas, -
- et ensomt område, som andre i Kansas kalder 'langt ude'."
"Før den morgen i november 1959 -
- havde få amerikanere, og endda få fra Kansas, hørt om Holcomb."
"Ligesom vandet i Arkansas River, -
- ligesom bilisterne på landevejen, -
- gjorde det usædvanlige aldrig holdt der."
"Perry Smiths stemme var såvel mild som stram."
"En stemme, der var blød, -
- men frembragte hver lyd præcist, -
- udsendt som en røgring fra en sognepræsts læber."
"De fire kister, som fyldte godt hos bedemanden, -
- skulle forsegles ved gudstjenesten."
"Det var forståeligt, -
- for indtrykket var urovækkende."
"Nancy bar sin røde fløjlskjole, -
- hendes bror en skotskternet skjorte."
"Forældrene var mere adstadigt klædt."
"ML Clutter i mørkeblåt flannel, hans kone i mørkeblåt silke."
"Det gav især et rædsomt skær, -
- at ansigterne var omslutter af bomuld."
"En svulstig kokon, dobbelt så stor som en ballon."
"Bomulden, -
- der var sprøjtet med noget blankt, -
- tindrede som sne på et juletræ."
"En tirsdag ved daggry blev nogle fremmede, -
- uvidende om katastrofen, -
- forskrækkede, da de krydsede prærien -
- og kørte igennem Holcomb."
"Vinduer i lys lue."
"Næsten hvert vindue i næsten hvert hus."
"l de oplyste stuer sad fuldt påklædte mennesker, -
- endda hele familier, -
- som havde siddet oppe hele natten og lyttet."
"Hvad var de bange for?"
"At det ville ske igen."
Tak.
Jeg gled og rev en flænge -
-fra bunden af pungen -
- og op til toppen af røven.
Og jeg sad der.
Jeg vidste ingenting.
Jeg følte kun en kold brise...
Undskyld. Må jeg have lov...
Ja.
Deres portræt af de mænd var skrækindjagende.
Skrækindjagende.
Tak.
Stop den mand. Kom tilbage!
Far!
Har I hilst på min far?
Han har ikke givet mig smæk i årevis.
George kom ikke ud bagved.
Han skulle...
Han skulle et eller andet.
- Men han sagde... - Jeg venter stadig på et opkald.
Det var smukt. Og alle kom. Alle kom.
- Tennessee elskede det. - Selvfølgelig.
Skal vi gøre det igen?
Nej, nu sidder vi bare og lader folk snakke.
Vi lader dem gøre arbejdet.
Den bog ændrer alt.
Den ændrer, hvordan folk opfatter dine bøger.
Den ændrer, hvordan folk skriver.
- Er du færdig til oktober? - Det tror jeg.
Det sker i næste måned.
Hængningen.
Ja.
Vi er villige til at satse alt på udgivelsen.
Hvad end det kræver.
Jeg tager til Kansas i morgen.
- Jeg får Perry i tale. - Hvad har han at miste?
Undskyld, men...
Det lyder måske underligt, -
- men jeg kommer til at savne ham.
Men nu kan du blive færdig.
Smith og Hickock får udsættelse
Jeg skal lige se Deres papirer.
Det er det, vi har ventet på.
Et stævnevarsel, så vi kan gå til landets højesteret.
Takket været dig.
Tak!
De får mig ikke ned med nakken. Nu er det op til højesteret.
Kansas har været efter mig i 10 år. De får mig ikke ned.
Perry, sid ned...
...et øjeblik.
Du skal snakke med mig.
Vi har masser af tid til at snakke.
Jeg har tænkt på Ricardo.
Du skal ikke sende de elendige bøger til ham.
Jeg vil ikke engang nævne pornoen.
Dick forstår selvfølgelig ikke de bøger, du har givet mig.
Men de bøger, du sender til ham...
De aggraverer bare problemet.
De forværrer og forstærker det.
Måske kan han blive hjulpet.
Jeg ved, hvad "aggravere" betyder.
Okay, jeg tænkte bare...
Der findes ikke det begreb, du kan belyse for mig.
Der er en eneste grund til, at jeg kommer.
- Truman. - 14. november 1959.
For tre år siden. Tre år.
Det er det eneste, jeg er interesseret i.
Jeg bad dig lade være.
Det er absurd. Ved du, hvad "absurd" betyder?
Jeg er klar. Jeg skal nå et fly.
Jeg fandt din søster i Tacoma.
Måske vil hun fortælle mig noget brugbart.
Du må ikke gå.
Det er mit arbejde, Perry. Jeg arbejder.
Når du har noget at fortælle, kan du give besked.
June er død. Frank skød sig selv.
Nu har Perry gjort, hvad han gjorde.
Jeg elskede ham. Han var min lille dukke.
Nu skræmmer han mig.
- Hvornår så De ham sidst? - For ti år siden.
Ti år.
Må jeg låne et billede?
Tag dem alle sammen. Jeg vil ikke have dem mere.
De må ikke lade ham narre Dem. Han har en følsom side.
Han foregiver at være blid, -
- men han vil falde Dem i ryggen uden at blinke.
Goddag, smukke.
Hvad hedder din bog?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
"Truman Capote læste op for et tætpakket publikum -
-fra sin dokumentariske bog 'Med koldt blod'. "
"Den autentiske krimi handler om morderne Richard Hickock -
og Perry Smith,-
- som brutalt myrdede en familie i Kansas for tre år siden."
- Hvem har sendt det? - Det rager ikke dig.
Det rager mig, for det passer ikke.
Arrangørerne havde brug for en titel.
De valgte en, ganske vist sensationspræget, -
- for at tiltrække folk.
- Valgte de den? - Ja.
- Det er ikke din titel. - Jeg har ikke valgt nogen endnu.
Hvordan kunne jeg det, når vi ikke har talt om den nat?
Hvordan kunne jeg? Umuligt.
Du lader, som om du er min ven.
Undskyld.
Jeg skulle have sagt det.
Og jeg kan ikke lade, som om jeg er din ven, -
- for sandheden er, at jeg gerne vil være det.
Du behøver ikke fortælle mig noget,-
- hvis du ikke har lyst.
Jeg har noget.
Fra din søster.
Hun savner dig.
Se min mave.
Der må være noget galt med os, når vi kunne gøre det.
Der skulle være 10.000 dollars i huset.
Da vi havde bundet dem og ledt over det hele, -
- vidste jeg, at fyren havde taget fejl.
Der var ingen penge.
Dick troede ikke på det, -
- så han rodede rundt i alt, slog på væggene, -
- mens han ledte efter et pengeskab.
Da han var færdig, -
- sagde han, at han ville voldtage Nancy.
Det ville jeg ikke tillade.
Det fortalte jeg ham.
Så jeg satte mig hos hende.
Dick kom op og hentede mig.
Vi slukkede lyset og gik ned i kælderen, -
- hvor mr. Clutter og sønnen var.
Han sagde hele tiden: "Ingen vidner."
Jeg troede, at hvis jeg lod ham tale, -
- ville han give op, så vi kunne tage af sted.
Vi kunne køre hele natten. De ville aldrig finde os.
Vi bandt mr. Clutters hænder til et rør.
Han så såret ud, så jeg skar ham ned.
Jeg lagde en kasse der, så han sad bedre.
Han spurgte til sin kone og datter. Jeg sagde, de havde det fint, -
- at de skulle til at sove, og at det ikke ville vare længe, -
- før de ville finde ham.
Han stirrede bare på mig.
Kiggede mig i øjnene.
Som om han forventede, at jeg ville slå ham ihjel.
Som om han forventede, at jeg var den type.
Jeg tænkte: "Den rare mand er bange for mig."
Jeg skammede mig.
Jeg syntes, at han var en meget rar, -
- venlig mand.
Det tænkte jeg, lige indtil jeg skar halsen over på ham.
Jeg vidste ikke, hvad jeg gjorde, før jeg hørte lyden.
Alt i alt...
Hvor mange penge fik I med fra familien den nat?
Mellem 40 og 50 dollars.
Jeg er desperat efter at blive færdig.
Jeg har brugt fire år på den bog.
De fik udsat henrettelsen i går.
Endnu en gang, ja.
Højesteret.
Det er opslidende.
Jeg vil bare skrive slutningen, men den er ude af syne.
Nej tak.
"Kære ven, Truman, jeg har ikke hørt fra dig længe."
"Hjælp os med at finde en ny advokat."
"Ellers må Dick selv skrive sagsresumeet til højesteret."
"Vores sidste appel." Sådan nogle skiderikker.
"Hjælp venligst. Din amigo?"
"Perry."
Læg det sammen med de andre.
Kære Perry, Jeres problemer gør mig ondt.
Har ledt efter, men ikke fundet nogen advokat.
Beklager meget.
Invitation til premieren på "Dræb ikke en sangfugl".
For Nelles skyld -
- bør du lade, som om du morer dig i aften.
Jeg tænkte nok, at du var her.
Åh, Nelle.
Tak.
En til, tak.
- Hvordan går det? - Forfærdeligt.
Det er jeg ked af.
Det er ren tortur, den måde...
Det de gør ved mig.
Og nu er det højesteret.
Og nu skal du høre.
Hvis de vinder appellen, -
- får jeg -
- et totalt nervesammenbrud.
Jeg kommer mig måske aldrig,-
- så jeg håber, det ikke sker.
- Det må være hårdt. - Det er tortur.
De torturerer mig.
Aha.
Hvad syntes du om filmen, Truman?
Jeg syntes ærligt talt ikke, den var noget særligt.
Hallo.
- Mr. Truman Capote? - Ja.
Jeg har et opkald fra mr. Perry Smith fra Kansas.
Vil De betale opkaldet?
Ja.
Mr. Smith. Der er forbindelse.
Hallo.
Hallo?
Hallo, Perry.
De lod mig ringe, inden jeg skal ned til forvaringen.
Har du hørt, at højesteret afviste appellen?
Nej. Det har jeg ikke hørt.
Jo.
Jeg beklager.
Ja. De gav mig to telefonopkald.
Vi har fået en dato, Dick og mig.
To uger, og så er det slut.
14. april.
Kommer du på besøg?
Truman?
14. april 1965.
Det er ham igen.
Det er upassende for mig at tale med ham.
Ja?
Jeg beklager, men han når det ikke.
Kl. 22.20.
- Hallo? - Mr. Shawn, det er Nelle.
Jeg har lige fået et telegram. Har han set det?
Han nægter at læse det.
- Må jeg tale med ham? - Nelle, han vil ikke tale med nogen.
Mr. Shawn, om du så skal holde ham fast med røret i øret...
Jeg vil tale med ham.
Okay.
Det er Nelle.
Truman.
"Miss Nelle Harper Lee og Truman Capote."
"Beklager. at Truman ikke nåede frem til fængslet, -
- til en kort snak inden hængningen."
"Uanset hvad grunden er, -
- skal han vide, at jeg ikke bebrejder ham det."
"Tiden er kort, -
- men l skal vide, at jeg er taknemmelig -
- for jeres venskab gennem årene."
"Jeg er ikke så god til den slags."
"Jeg er blevet følelsesmæssigt knyttet til jer begge."
"Spænderne venter."
"Adios, amigos. Jeres ven, Perry."
Jeg regnede ikke med at se Dem igen.
De får et par minutter.
- Nej. - Okay.
Fem minutter.
Nå, da.
Han er tilbage.
Jeg ved ikke, hvad I tænker om mig.
Du har ikke været det vigtigste på det sidste, -
- som du nok kan tænke.
Fik du brevet?
Ja. jeg gjorde.
Det er rigtigt. Jeg forstår godt, at du ikke ville komme.
Jeg var her heller ikke, hvis jeg kunne slippe.
Nemlig.
Ricardo har doneret sine øjne til videnskaben.
I næste uge kan en blind mand se, hvad Dick plejede at se.
En dag, mens du går rundt i Denver, -
- stirrer de øjne her pludselig på dig.
Det kunne være sjovt, ikke?
Jo, det kunne det.
Vil du se på?
Det ved jeg ikke.
Vil I gerne have det?
Jeg vil gerne have en ven der.
Okay. Så gør jeg det.
Det er okay.
Jeg gjorde, hvad jeg kunne.
Det er okay.
Det gjorde jeg altså.
Det ved jeg.
Så er det tid.
Mr. Capote.
Farvel.
Du slipper ikke for os endnu.
- Vi ses om nogle minutter. - Jeg ville ønske...
Mr. Capote.
- Mr. Capote. - Farvel.
Rart at se Dem.
Perry Edward Smith.
De er dømt for overlagt mord ved retten i Finney -
- og højesteret i delstaten Kansas -
- og dømmes hermed til døden ved hængning.
"Jeg frygter intet ondt, for du er hos mig."
"Din stok og din stav er min trøst."
De må gerne sige noget, hvis De vil.
Er der nogen fra familien her?
Nej, Perry.
Så fortæl dem...
Jeg kan overhovedet ikke huske, hvad jeg ville sige.
Vor fader, du som er i himlene. Helliget blive dit navn, -
- komme dit rige. Ske din vilje som i himlen, således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød.
Og forlad os vor skyld, som også vi forlader vore skyldnere.
Led os ikke ind i fristelse, men fri os fra det onde.
Det var forfærdeligt, -
- og jeg glemmer det aldrig.
De er døde, Truman. Du er i live.
Jeg kunne ikke have gjort noget for at redde dem.
Måske ikke, -
- men du ville heller ikke.
"Med koldt blod" gjorde Truman Capote til den mest berømte forfatter i USA.
Han skrev aldrig nogen bøger igen.
I indledningen til sit sidste ufuldendte værk skrev han:
"Der fældes flere tårer over besvarede bønner end ubesvarede."
Han døde af alkohol i 1984.